ПОЛІТИКА ДОСТУПНОГО ЖИТЛА ЯК СКЛАДОВОЇ ПРОЦЕСУ ЄВРОПЕЙСЬКОЇ ІНТЕГРАЦІЇ - Маляр, Станіслав (Актуальні проблеми правознавства, 2026)
Стаття присвячена визначенню політики доступного житла. Метою статті є розкриття сутності політики доступного житла як складової процесу європейської інтеграції. Методологічну основу статті становить поєднання загальнонаукових і спеціально-юридичних методів. Завдяки діалектичному методу розглянуто політику доступного житла як динамічну міждисциплінарну категорію, що охоплює правові, соціальні, економічні та містобудівні аспекти. Формально-юридичний метод використано для аналізу національного законодавства, міжнародних актів і європейських стандартів у сфері житлового забезпечення. Порівняльно-правовий і системний методи дозволили зіставити українську модель політики доступного житла з європейськими підходами та визначити її місце у процесі європейської інтеграції України. Актуальність дослідження політики доступного житла зумовлена загостренням житлової проблеми в умовах соціально-економічних трансформацій, зростанням вартості нерухомості, обмеженою платоспроможністю населення та посиленням міграційних процесів, спричинених воєнними та економічними викликами. За таких умов житлове забезпечення набуває значення одного з ключових елементів соціальної стабільності та реалізації права людини на достатній життєвий рівень. Зазначено, що європейський підхід до житлового забезпечення ґрунтується на поєднанні соціальної відповідальності держави, ринкових механізмів та інституційної підтримки вразливих категорій населення, що формує нову модель доступного житла як елемента соціальної інклюзії. У зв’язку з цим виникає потреба у переосмисленні сутності політики доступного житла як міждисциплінарної категорії, що охоплює правові, економічні, містобудівні та соціальні аспекти. Системні зміни у житловому законодавстві України та поступова гармонізація з європейськими підходами актуалізують необхідність удосконалення науково-теоретичних засад цієї політики. Визначено, що політика доступного житла розглядається як складова державної житлової політики змішаного державно-ринкового типу, що передбачає формування правових, фінансово-кредитних та організаційних механізмів забезпечення громадян житлом. Вона реалізується через часткове державне співфінансування, розвиток пільгового іпотечного кредитування, створення умов для зниження вартості житла та соціальну орієнтацію на підтримку осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Основними її елементами є нормативно-правове регулювання доступу до житла, фінансові інструменти державної підтримки, розвиток соціального та орендного житлового фонду, стимулювання житлового будівництва, а також заходи з підвищення енергоефективності житлових об’єктів.