СПАДКУВАННЯ РЕЧОВИХ ПРАВ НА ЧУЖЕ МАЙНО ЗА ЗАПОВІТОМ - Паращук, Лілія (Актуальні проблеми правознавства, 2026)
Стаття присвячена дослідженню особливостей спадкування речових прав на чуже майно за заповітом. Розкрито поняття заповіту та здійснено аналіз положень цивільного законодавства України, якими врегульовано інститут речових прав на чуже майно та порядок їх спадкування. Особливу увагу приділено принципу свободи заповіту, який забезпечує спадкодавцеві можливість на власний розсуд визначити юридичну долю належних йому майнових прав, надаючи пріоритет спадкуванню за заповітом перед спадкуванням за законом. Водночас наголошено, що свобода заповіту не є абсолютною та обмежується особливостями правової природи окремих речових прав на чуже майно. Обґрунтовано, що не всі речові права на чуже майно, закріплені національним законодавством, можуть бути предметом заповідального розпорядження, що зумовлено їх правовою природою. Особливу увагу приділено сервітуту, оскільки можливість його переходу у порядку спадкування за заповітом залежить від виду цього речового права. За критерієм суб’єкта, в інтересах якого він встановлений, та його функціональним призначенням сервітут може бути особистим або земельним. Земельний сервітут може переходити у порядку спадкування за заповітом разом із правом власності на нерухоме майно як елемент його правового режиму. Натомість особистий сервітут не може бути предметом заповіту, оскільки відповідно до Цивільного кодексу України припиняється зі смертю особи, в інтересах якої його встановлено. Акцентовано, що включення до заповіту розпорядження щодо речових прав на чуже майно, які за законом не можуть бути предметом спадкового правонаступництва, саме по собі не може бути підставою для визнання заповіту недійсним. У такому разі недійсним є відповідне заповідальне розпорядження особи, а не заповіт в цілому. Окрему увагу приділено аналізу проєкту Цивільного кодексу України, який демонструє тенденцію до розширення не лише переліку речових прав на чуже майно, але й кола речових прав, які можуть бути предметом заповідального правонаступництва. Це вказує на посилення диспозитивних засад спадкування речових прав на чуже майно за заповітом. За результатами дослідження сформульовано критерії, які визначають можливість переходу речових прав на чуже майно у порядку спадкового правонаступництва.