ЄВРОПЕЙСЬКІ СТАНДАРТИ ФУНКЦІОНУВАННЯ МІСЦЬ НЕСВОБОДИ ТА ЇХ ЗНАЧЕННЯ ДЛЯ УКРАЇНИ - Сухораб, Руслан (Актуальні проблеми правознавства, 2024)
Дана стаття присвячена аналізу та дослідження питання європейських стандартів функціонування місць несвободи, а також їх впливу на українські реалії у сфері захисту прав осіб, що перебувають у таких місцях. Доведено, що розвиток демократичних інституцій, зміцнення прав людини, а також боротьба з порушеннями у пенітенціарній системі потребують вивчення й імплементації європейських стандартів. Акцентовано увагу на те, що після революції Гідності 2014 року в Україні розпочалися процеси реформування пенітенціарної системи. Однак багато проблем залишаються актуальними, серед яких, зокрема, можна виділити: перенаселення установ виконання покарань; застаріла інфраструктура, що не відповідає сучасним вимогам; недофінансування та низький рівень оплати праці персоналу; недостатня увага до психологічної та соціальної реабілітації засуджених. Досліджуючи питання стандартів у сфері функціонування місць несвободи, вважаємо, що їх утворюють такі три механізми: по-перше, це міжнародні стандарти поводження з засудженими та ув'язненими, які зазвичай називаються «міжнародними пенітенціарними стандартами». По-друге, важливу роль відіграє прецедентна практика, зокрема рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ). По-третє, слід зазначити моніторингову діяльність, що реалізується через звіти Європейського комітету з питань запобігання катуванням, нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню. Проаналізувавши кожен з цих елементів сформовано висновок, що європейські стандарти, такі як Європейська конвенція про захист прав людини, Рекомендації Ради Європи щодо пенітенціарних умов і ресоціалізації, практика Європейського Суду з прав людини, практика Європейського комітету з питань запобігання катуванням, нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню є основою для вдосконалення системи місць несвободи. Україна, як держава, що підписала численні міжнародні угоди, зобов’язана впроваджувати їх у національне законодавство та практику.